![]() |
Program | Uprava | O nama | Reagovanja, pisma... | Prezimena u CG l Plemena u CG |
IZ NAŠE PROŠLOSTI Atentat na knjaza Danila Pogibija Danila I
Petrovića Njegoša, crnogorskog kneza 1851-1860, prvog svetovnog vladara
Crne Gore. - Mučko ubistvo tvorca moderne države Na
ovu večer došao je s Prčanja (selo kraj Kotora - pr. pr.) ranije i krenuo
kasnije nego ikad, i za vrijeme šetnje tako se bio nešto zanio u razgovoru
sa samijem agentom našeg konzula iz Skadra da mu nije na um padalo ni na
sviranje muzike, ni na uhvaćeni mrak, ni na Knjaginju đe je, ni da se ide
doma, nego Knjaginja pođe k njemu pak mu reče: ’Dano, već je kasno’.
U
osam ura prateći ga gospoda do barke, i tek da zakorači u nju, pukne puška
između društva i Knjaz padne na tle i poviče: ’Ah, pogiboh!’.
Knjaginja,
skubeći kosu, prostre se nad njim. Silni narod pobježe u grad i ubica
nepripažen bježao je s narodom do vrata gradskih, vičući kao i
ostali:
’Ferma!’ a otole odvoji se i trčeći sam da umakne u krše, slučajno ustavi
ga straža na kraj poljane, i s pomoću dva đendarma uhvate ga i
svežu. Pri
njemu nađu nekoliko fišeka i kapsula, a pušku malu kuburu konjičku bacio
je odmah na krvavom mjestu. Od
Knjaževih valjanih i pouzdanih povjerenika, za sreću ili nesreću
mnogijeh,
nije se desio tu nijedan. Petar Stevanov bio je za poslom poslat u
Dubrovnik, Ivo Rakov pošao je dan prije na Njeguše, ađutanti,
majordomi, kamerijeri, delije i levente s jataganima i sabljama provodili su vrijeme
u gradu i izvan po kafanama pri igri i na druga mjesta pri jelu i piću i
drugim veselim i ugodnim zabavama. "Bogme
je junak ko me ubi!"
Knjaza
ponesu u grad kod Bjeladinovića. Putem šikćala je krv iz rane kao iz
ibrika, i trljajući se po zapoćenom čelu, govorio je: ’Bogme je junak ko
me ubi!’. Postave
mu na vrata straže, umnože straže i oko kuće okružnog našeg
kapetana, kome
je Knjaz usput onako ranjen ležeći rekao: ’Ukloni se, molim te, dok nijesi
pravedan poginuo!’ U
ovoj gunguli bilo je nekoliko, dva-tri Crnogorca, koji su trgli noževe i
izmetnuli u nebo po jednu pušku i kukajući nad njim rekli su: ’Gospodaru,
hoćemo li te osvetit?’ On im je odgovorio: ’Stojte s mirom,
zaboga!’
Ranjen
je usred rbata, pa mu je izišlo sniže pupka. Lječnici, vadeći
zrna, rekli
su odmah da ne može ostat nikako; punu je šaku olova zasuo krvnik u
njega.
Knjaz
je svojim mukama sveđer preporučivao mir, naredio je odmah da Nikica
(kasnije knjaz Nikola, sin vojvode Mirka Petrovića - pr. pr.), Mirkov sin,
bude mjesto njega, i da ne izlaze iz kuće, niti da slaze dolje, da se
vrati svaki Crnogorac doma, i da ne napuštaju grad. Pri
sebi je bio u čistoj pameti sve do sjutridan u četiri ure po
podne, a poslije, buncajući, izgovarao je ovo: Čevo - Grahovac,
stidni, drži, Cuca, puška, naprijed, zorom, sablja, kruna, bjež - tan - bum - bum!
itd. U isti dan, u poneđelnik, u sedam i po izdahne mirno. Vladika
s Cetinja sišao je dolje i zatekao ga je živa, ma Knjaz nije ga htio na
oči, govoreći: ’Ne puštajte ga da dođe k meni, zaboga!’
Izdišući Knjaz, prispije i Petar Stevanov iz Dubrovnika i nad njim ubije se šakama
kukajući: ’Kuku, naše sjajno sunce, đe pogibe od krvničke
ruke!’ U
poneđelnik došao je s vaporom iz Dubrovnika i đeneral Rodić, ma nije pred
živim Knjazom izlazio; malo za njim doleteo je i iz Zadra vapor g. Mamule
s jednim najboljim lječnikom, da izvida Knjaževe rane. Knjaz je htio i
imao je svog gorskog lječnika, ma zaludu svi dolaziše.
Pošto
je pijenuo, obukli su ga u svečanoknjažeskom odijelu, za vidjeti ga nije
se branilo. Knjaginja iskraj njega nije se micala".
|